A nevem H.I. McDunnough.
Szólítsanak csak Hinak.
Eddel a gyűjtőfogházban találkoztam, az Arizona állambeli Tempe-ben.
- A profilját is, Ed! - Jobbra át!
Nem felejtem el azt a napot.
Jobbra át!
Hogy lehet férfineve egy ilyen csinibabának?
Edwina becézve. Jobbra át!
Maga egy virágszál. Egy kis sivatagi virágszál.
Ha jól sikerült, kérek belőle.
Egy börtönben nagyon szervezett az élet, amit a többség utál.
Van viszont olyan bajtársiasság,
ami kint legfeljebb a harctéren,
vagy egy focicsapatban, a döntő utolsó perceiben.
Azzal a céllal, hogy megjavítsanak, nevelőtiszt foglalkozik velünk,
hátha rájövünk, mitől vagyunk olyanok, amilyenek.
Szóval, mert gyerekkorában sosem kapott süteményt.
Miért fogalmazott úgy, hogy "beszorult?"
- Mi? - Miért mondta, hogy úgy érzi, beszorult...
egy férfi testébe?
Mert néha fetrengek a menstruációs görcsöktől.
- Levont valami tanulságot, Hi? - Le, uram. Azt főleg.
- Ugye nem akar félrevezetni minket? - Nem, Isten őrizz!
Akkor jó.
Próbáltam a tisztesség útjára lépni,
de nem ment, mert pont az a piszok Reagan ül a Fehér Házban.
Ugyan azt mondják, rendes tag, de én nem tudom.
Lehet. Talán a tanácsadói zsongítják.
Jobbra át!
Mi baj, Ed?
- Lelépett a vőlegényem. - Elmondta, hogy a vőlegénye
egy kozmetikustanulóval pattant meg, aki a női praktikák mestere.
- A szemét strici! - Ne feledd a telefont, Ed!
Mondja meg neki, hogy szerintem kitömni való barom!
Ezt én üzenem, Hi McDunnough.
És ha van valami kifogása, engem mindig megtalál
a Maricopa megyei szigorított büntetés-végrehajtási intézetben,
State Farm Road 31. Tempe, Arizona. Várni fogom!
Várni fogom!
Nem mondhatom, hogy boldoggá tett volna a visszatérés,
de az ismerős arcok, hangok, szagok miatt szinte otthon éreztem magam.
A maga korában a legtöbb férfi megnősül, családot alapit.
- Igen, csak tudja... - A családot nem pótolja a börtön.
Akar valaki hozzászólni?
Hát, néha a karrier fontosabb, mint a család.
Nekünk is a munka volt a mindenünk.
Próbáltam átgondolni, amiket Schwartz doki mondott,
de a sitt nem a legjobb hely az elmélkedésre.
Ha hús nem volt, fogtunk madarat.
Ha az se sikerült, rákot ettünk.
És ha már rákot se találtunk, homokot ettünk.
- Hogy micsodát? - Homokot ettünk.
- Homokot? - Azt hát.
Hi, letöltötte a 20 hónapját,
és mivel fegyvert sosem használt, most visszabocsátjuk a társadalomba.
- Megnyílik maga előtt a kapu. - Sose bántottam senkit, uram.
- Ezt tekintetbe is vettük. - De önmagának sokat árthat,
- ha nem hagy fel a bűnöző élettel. - Tudom, uram.
Akkor jó.
Nem tudom, ki hogy van a börtönrendszerrel,
hogy a rehabilitálás a célja, vagy a megtorlás,
én részemről arra jutottam, hogy csakis megtorlásról lehet szó.
Mutassa a tetoválását!
- Jobbra át! - Ne feledd az ujjlenyomatokat!
Mi lesz, ha a rabomobil ütközik egy betonkeverővel?
Tizenkét betonkemény bűnöző.
Már ismertem.
- Van új fiúd? - Dehogyis van, Hi.
Ne izgulj! Kifizettem.
A távollét állítólag erősíti a gyöngéd érzelmeket.
Lehet benne valami.
Ott egy darab kimaradt.
A gondolataim egyre többet forogtak Ed körül,
végül gyötrelmessé vált a bezártság.
Anyám elevenen dobálta be a rákokat a bugyogó vízbe.
Egyszer úgy gondoltam, főzök magamnak rákot. Fogtam a lábost,
dobáltam bele a rákokat, csak vizet nem töltöttem bele.
Pukkantak azok a rákok, mint a pattogatott kukorica.
A sitten nagyon magányos tud lenni az ember lámpaoltás után,
amikor körülötte már mindenki húzza a lóbőrt.
Ilyenkor mindig arra gondoltam, vár rám a ragyogó jövő.
Nyolc, maximum tizennégy hónap múlva.
Tudja, hogy hívják az olyan embereket, mint maga?
- Úgy hívják: megrögzött bűnöző. - Többszörös visszaeső.
- Nem egy szép név, igaz? - Nem, uram. Ritka ronda név.
- De rám már nem vonatkozik. - Azért mondja, mert ezt akarjuk hallani?
- Nem, uram. Komolyan. - Mi csak az igazat akarjuk hallani.
Akkor mégis azt mondom, amit hallani akarnak.
- Nem most mondtuk, hogy ne ezt mondja? - Igen, uram.
Akkor jó.
Jobbra át!
Most szabad emberként jövök, Ed, megkérni a kezedet.
Szia, Curt.
- Hát, így történt. - Ne feledd a csokrod, Ed!
- Igen. - Naná, hogy igen.
Akkor jó.
Ed papájának a pénzéből lakásunk is lett Tempe külvárosában.
Melót is kaptam: fémlemezekbe fúrtam lyukakat.
Mentősök voltunk az autópálya elsősegély szolgálatán.
Persze azért nem mentőorvosok! Megyünk Billel a 9. mérföld táján...
- Bill Robertsszel? - Nem, a seggfej Bill Parkerrel.
Szóval, közeledünk a roncshoz,
és látjuk, hogy van ott valami gömbölyű izé a sztráda közepén.
És nem a kocsi alkatrésze.
A meló sokban hasonlított a börtönhöz,
de minden nap végén várt rám Ed, hétvégén meg a fizetési csekk.
Az államnál nincs nagyobb tarhás, mi?
Boldog napok voltak, amolyan elnyújtott mézeshetek,
és Ed úgy érezte, már csak egy gyerek hiányzik a boldogságunkhoz.
Másról sem beszélt.
Azt mondta, mindkettőnknek töménytelen szeretetfölöslege van.
És ez a gyerek minden nappal egyre több szeretetről marad le.
Ez csodás volt.
Kiszámítottuk a legalkalmasabb napokat, és akkor mindent bele!
És a biztonság kedvéért a többi napon is mindent beleadtuk.
Ed boldog volt: a bűn a múlté, és várnak ránk a gyermeknevelés évei.
Aztán beütött a mennykő.
Hi... meddő vagyok!
Először nem akartam elhinni.
Ez a nő, aki oly termékenynek tűnt, mint a Tennessee völgye, meddő!
A doki elmagyarázta, hogy belül olyan, mint a kősivatag,
ahol a magom képtelen gyökeret ereszteni.
Ed vigasztalhatatlan volt.
Próbálkoztunk örökbefogadással.
Igaz, hogy a férjem múltja kicsit pettyes.
De a nejem büntetés-végrehajtási tiszt, úgyhogy egálban vagyunk.
ELÍTÉLVE
A biológia és az előítéletek összesküvése folytán gyerek nélkül maradtunk.
Jobban szerettük egymást, mint valaha.
De éreztem... a mézeshetek gondtalanságának vége.
Nyomottak lettünk, mind a ketten.
Edet már nem érdekelte sem az igazságszolgáltatás, sem a háztartás.
Nemsokára le is szerelt a testülettől.
Nekem is olyan dögletes lett a meló, mint a forró szél a prérin.
És akkor Bill felvette és... Mármint Bill Parker, nem Roberts.
Jött ott, egyik kezében a szendvics, a másikban egy ember feje!
Azon kaptam magam, hogy egyre többször hajtok el üzletek előtt,
amik nem is esnek útba.
Aztán egy nap szenzációs hírt mondtak be a híradóban.
Megszülettek az Arizona-ötösikrek.
Azért Arizona és nem arizonai, mert Florence Arizona volt az anyjuk.
Ha így se dereng: Florence Arizona férjét Nathan Arizonának hívták.
Nathan Arizona meg...
Azt már csak ismerik.
Mindenkit szeretettel vár a Natúr Arizona!
Egyedülálló választék bútorokból és lakberendezési tárgyakból!
Otthonának minden helyiségét berendezheti!
És ha máshol olcsóbban megkapja, ne legyen a nevem Nathan Arizona!
Az egész délnyugat legnagyobb
natúrbútor és lakásfelszerelési-cikk hálózatának tulajdonosa.
Florence megtermékenyítést serkentőket szedett, így ütötték meg az ötöst.
HAZAMENNEK AZ ARIZONA-ÖTÖSIKREK
Az vesse ránk az első követ, aki sosem vétkezett.
Úgy gondoltuk, nem igazság, hogy egyeseknek annyi legyen,
másoknak meg egy sincs.
Így visszagondolva, talán nem volt kimondottan nyerő ötlet,
de akkor úgy tűnt, ha Ed terve sikerül, minden gondunk megoldódik,
és minden imánk meghallgattatik.
ARIZONAI ÖRDÖGFIÓKA
800 ebédlőasztal és szék egy se?
Ebédlőasztalt a kutya se vesz székek nélkül!
Székekkel ebédlőgarnitúra, székek nélkül bakfitty!
Még a feleségem sem mond ilyet!
AZ ARIZONA-HÁZ
Miles, pár napra itthon maradtam a gyerekeimmel.
Nem most jöttem a falvédőről! Elegem van a kifogásaiból, Miles!
Most van pontosan... Este 8:45. Háromnegyed kilenc.
Pontban 12 óra múlva bent leszek, és fenékbe rugdosom magukat!
Vagy ne legyen a nevem Nathan Arizona!
Ez szerintem Larry.
Nem, nem, nem.
Csönd legyen! Csönd.
Ne sírj már!
Jól van, na.
Csöndet, ne sírj már!
Ez az. Jól van.
Csörgő. Jó?
Rendben? Jó.
Nem, nem. Csönd legyen!
Gyere vissza!
Gyere vissza! Gyere vissza!
Nézd meg, mi van velük! Nagyon mocorognak.
- Mi történt? - Akárhogy próbáltam, nem megy.
- Mi az, hogy nem megy? - Hát, izé...
Sírtak, meg szanaszét mászkáltak, totál kikészültem. Engedj be!
- Persze, hogy sírtak. Csecsemők. - Jó, tudom.
- Most mit csinálsz? Menjünk innen! - Hozd el nekem az egyiket!
Nekem gyerek kell, nekik meg annyi van, hogy nem is győzik őket!
- Ed, én képtelen... - Vissza ne gyere gyerek nélkül!
Christian Dior, mi a fene!
- És ezért pénzt adnak? - Igen, szívem.
- Mi van a kicsikkel? - Semmi, szívem.
- Melyiket hoztad el? - Nem tudom. Azt hiszem, Nathant.
- Add ide! - Hoztam használati utasítást is.
Gyönyörű!
Tökös kis kölyök. Azt hiszem, a legjobbat kaptam ki.
Biztos a többi is gyönyörű. Minden csecsemő az.
- De ez ritka tökös! - Ne beszélj csúnyán előtte.
- Ritka jó fej. Nathan Junior lesz az. - Ugye nem csinálunk semmi rosszat?
- Nekik sok is ennyi gyerek. - Most mit mondjak?
Lehet nézni így is, meg úgy is. És így is rendben van, meg úgy is.
- De a kettő mégsem ugyanaz. - De a mamája nem lesz oda, ugye?
Persze, hogy odalesz, de majd megnyugszik.
Még így is marad neki négy másik, majdnem ilyen klassz.
Tisztára, mint mikor betörni jártam.
Olyan nagyon szeretlek!
- Tudom, édesem. - És őt is nagyon szeretem!
Hát persze.
Jó. Hozhatod!
Itt fogsz lakni, Nathan Junior! Most aztán legeltetheted a szemed!
- Ne ilyen hangosan, megijed! - A francba, bocs.
- Mondtam, hogy ne beszélj csúnyán! - Azt se tudja, mi csúnya.
- Nem is kell megtudnia. - Én is hadd fogjam!
- Vigyázz, nehogy csőrepedés legyen! - Nem lesz, ugye?
Gyere velem szépen, Nathan Junior! Körbevezetlek.
Nézz csak oda, sporikám!
Ez itt a konyha, ahol anyu meg apu burkolni szokott.
Az ott a tévé. Napi max két óra, csak ismeretterjesztés vagy foci,
hogy maradjon időd a komolyabb dolgokra is.
Ez meg itt a pamlag, családi beszélgetésekre, kikapcsolódásra.
Úgy bizony. Mennyit üldögéltünk és mondogattuk:
"Milyen jó lenne egy gyerek, akivel megoszthatnánk minden szépet!"
- Elfáradt, Hi. - Jó, akkor leülünk, kisöreg.
Letesszük magunkat, és ejtőzünk.
A fenébe! Végre van egy gyerekünk!
Nézd már, hogy cirkuszol a kis bűnözőpalánta!
Dehogy, ő jó kisfiú.
Egy csudát! Nézd, még a szeme is rosszul áll!
- Nem kéne lefektetnünk? - Dehogy. Várj!
- Örökítsük meg ezt a percet! - Csak egy képet, jó?
Meg kell mondjam... Kicsit félek, Hi.
- Ne már! Mitől? - Hát...
Hogy most gyerekünk van, és hogy ez micsoda felelősség!
Csússz arrább egy kicsit, és emeld fel a srácot!
Meg hogy ebben nincs gyakorlatunk, ez is idegesít.
Ugyan, klasszul csinálod!
- Szeretlek, Hi. - Mindjárt exponál.
- Ugye segíteni fogsz? - Miben?
Hogy részt vállalsz a gyereknevelésben.
- Nyugodt esték, családi körben. - Számíthatsz rám.
Mostantól tisztes, polgári életet élünk.
Most fog exponálni.
- Megvan. - Micsoda?
Egy furgon. Jól néz ki.
Kinyitni! Rendőrség!
- Mit csináljunk? - Te csak maradj itt!
- Kinyitni! - Szét ne szakítsák a családunkat!
- Kinyitni, hallják! - Azt próbálják meg!
Nyissa ki! Azzal javíthat a helyzetén.
- Szevasz, öregfiú! - Fiúk!
Gale, kapj el, mert mindjárt eldobom magam!
Marha!
Drágám, ismerkedjetek meg! Gale és Evelle Snopes.
Megszokásból majdnem hozzánk is betörtek.
Fiúk... ő a feleségem.
- Kézcsók. - Nagyon örülök.
- Kicsit késő van a látogatáshoz. - Persze, ahhoz igen,
de a fiúk most jöttek a sittről, rászorulnak a vendégszeretetünkre.
Nahát, Hi, látom, nem loptad a drága időt!
- Kisfiú vagy kislány? - Kisfiú.
- Neve is van neki? - Egyelőre Juniornak hívjuk.
- Junior a neve. - Mint a Frankenstein Junior?
- Hát, ez jó! - "Isten hozott itthon!"
Miért, hol volt?
- Phoenixben. - Tulsában.
- Vendégségben volt, a nagyszüleinél. - Akik külön élnek.
- A maga szüleinél? - Nem, a férjeménél.
Úgy tudtam, a te szüleid már nem élnek.
Gondoltuk, Juniornak látnia kell a nagyszülei sírhelyét.
Üljetek már le, fiúk!
Hi, hajnali kettő van.
Mi ez a szag?
Nem mindig ilyen a szagunk, csókolom.
Épp kezdtem mondani az élete párjának, hogy ahogy fúrtuk az alagutat,
beletrafáltunk a szennyvízcsatornába, amilyen mázlink van!
- Úgyhogy végül azon... - Szóval megléptek a sittről?
Dehogyis, egyszerűen szabadlábra helyeztük magunkat.
Evelle úgy érti, hogy a fegyintézet már nem nyújtott semmi újat.
- Jópofa az a kissrác! - Nagy gazember lesz, látszik rajta!
Idehallgassanak! Maguk nem maradhatnak itt!
- Miért nem? - Csak mert nem.
Én belátom, hogy maguk Hi barátai, de a miénk egy tisztességes család.
És már gyerekünk is van.
Nálatok ki hordja a nadrágot, Hi?
- Drágám, a fiúk most jöttek a... - Ne drágámozz!
Nézzék, kicsit kifújhatják magukat, aztán menjenek innen!
Piszok rövid pórázon tart, nem, Hi?
Még itt vannak?
Aha. Csak néhány napig maradnak, drágám.
Most még zuhog is, nem tudnak hova menni.
Szökött elitéltek. Hogy kezdjünk új életet, míg ezek itt vannak?
Értsd meg, együttérzés is van a világon.
Ha arab ország volnánk, mehetnének tányérral koldulni.
Ígérd meg, hogy csak egy-két nap!
Ma, meg legfeljebb holnap.
Aznap éjjel álmodtam valamit.
Elalvás előtt olyasmikre gondoltam, hogy boldogság, születés, új élet.
De álmomban valami szörnyűt láttam.
Rettenetes volt.
Az apokalipszis magányos motorosa.
Egy ember, akinek parancsára elszabadul a pokol.
MAMA NEM SZERETETT
El tudja sötétíteti a napot.
Amerre jár, nyomában pusztulás és halál.
Főleg a kicsikkel, gyengékkel és védtelenekkel kegyetlen.
Felperzseli maga mögött a földet,
még az üde sivatagi szellőt is megfertőzi az égett hús bűzével.
Nem tudtam, honnan jött, miért.
Nem tudtam, álom vagy látomás.
De attól féltem, hogy én magam szabadítottam el.
Hogy az a fúria düh öltött benne testet,
amit Florence Arizona érzett, amikor rájött, hogy Nathan eltűnt.
- Valami baj van? - Nem, semmi.
Rosszat álmodhatott.
Nehéz tud lenni az élet annak, aki kicsi.
A feleségem a többi gyerekkel elutazott a városból.
Nem mondom meg, hova. Visszajönnek, ha mind együtt lehetünk.
- Arizona úr, melyik kicsit rabolták el? - Nathan Juniort, azt hiszem.
- Mit üzen a gyerekrablóknak? - Hogy szétrúgom a seggüket!
Azt mondják, a kisfiát ufók rabolták el.
- Mi erről a véleménye? - Ezt meg ne írja!
Ha az anyja elolvassa, nem marad semmi reménye.
Uram, még volna pár kérdés!
Ne feledjék! A Natúr Arizona üzletekben az árusítás zavartalan.
Ha bárhol olcsóbb árat találnak, a nevem ne legyen Nathan Arizona!
Byrum úr ujjlenyomatot vesz öntől, miközben folytatjuk.
Lazítsa el a kezét! A többit bízza rám.
- Nem én raboltam el a kölykömet! - Megjöttek az FBl-os kollegák.
Mit akarnak tőlem? Arra ébredtem, hogy a feleségem visít!
Valahogy meg kell különböztetnünk az ön ujjlenyomatát az elkövetőkétől.
- Persze. Ezt értem. - Az ön eredeti neve Nathan Huffhines?
- Igen, nevet változtattam. Na és? - Megmondaná miért?
Meg. Ön venne bútort egy Natúr Huffhines nevű üzletben?
- Térjünk a tárgyra! - Viselt a gyermek valamit?
- Nálunk nem szokás meztelenül aludni! - Ezt bízza csak ránk!
A körözéshez kell a személyleírás.
Mi jobban értünk a válsághelyzetek megoldásához. Tehát mit viselt?
Szmokingot. Mégis mit gondol? A pelenkáját!
- Pelenkát viselt. Boldog? - Van elégedetlen alkalmazottja?
Persze, mind elégedetlen. Ez nem jótékonysági intézmény!
Vagy teszik, amit mondok, vagy fenékbe rúgom őket.
Tehát lehetett egy alkalmazott?
Az engedélyem nélkül még a vécére se mennek ki!
- Milyen volt az a pelenka? - Nem tudom. Mint egy pelenka!
Babolajos, pisis, kakis. Vegye le a patáját az asztalomról!
- Ron, ne ingerelje a sértettet! - Na mi lesz?! Elindulnak végre,
vagy itt kávézgatnak, az egyetlen házban, ahol garantáltan nincs a fiam?
Egyelőre semmi nyom sincs, ezt a kabátot kivéve.
Adja ide! Ez egy 500 dolláros teveszőr kabát!
Uram, előbb jobb, ha kezet mos!
Az istenit!
Hogyhogy nincs nyom? És a mikrobák vagy mik? Maguknak az a dolguk,
hogy megtalálják a bűnözök meg a komcsik mikrobáit.
Maguk erre vannak rendszeresítve, nem?
Semmi nyom?! Hozzák vissza Nathan Juniort, vagy azt, amelyiket elvitték!
A tettesnek meg kell lennie valahol! Valami csak elvezet hozzá!
És én megkerestetem, vagy ne legyen a nevem Nathan Arizona!
Piszokul ízlik nekem ez a jó kukoricapehely!
Miért nem szoptatja?
Úgy nézem, tudná.
- Nem tartozik magára! - Csak azért,
mert ha nem szoptatja, meggyűlöli magát. Mi is ezért kerültünk sittre.
Legalábbis Schwartz doki ezt mondja.
Szevasztok.
Szevasz, Hi.
Hi...
Ja, igen.
Mondjátok, fiúk...
kivonnátok magatokat a forgalomból pár órára ma délután?
Jobb embereket várunk vendégségbe.
Szóval, azért...
mert titeket most ugye köröznek.
Nem hiányzik, hogy mások is lássanak itt. A saját érdeketekben.
- Persze, Hi. - Ahogy jónak látod, Hi.
Az jutott eszembe, hogy én is ellógom ezt az összeröffenést.
Glen nem fog haragudni, ha én is elmegyek a fiúkkal. Bedobunk pár kólát.
- Azt aztán be! - Örülnénk neked, Hi.
Ez talán mégis elég nagy bunkóság lenne.
Aki nagy társas életet él,
semmire sem ér rá.
Hol az a pici? Hadd nézzem meg!
- Keresd meg, szivi! - Bírj magaddal, Glen!
Az előbb aludt el.
Az istenit! Remélem, nem ébresztettük fel.
Azért megkuksizhatom?
Leszállás, srácok! Ne arénázzatok McDunnough bácsi kocsiján!
Mi a neve?
Hát... Hi Junior. Amíg jobb nem jut az eszünkbe.
Hívhatnátok Jasonnek. Csípem a bibliai neveket.
Ha lenne még egy kisfiam, Jason, Caleb vagy Tab lenne.
Hát ez egy angyal! Egy földre szállt angyalka!
Én minden gyerekemért pokolian megszenvedtem.
Neked hogy lett ez a kisangyal? Egyenesen idepottyant az égből?
- Hát... - Ennek a gyereknek egyetemen a helye.
Adj egy kekszet!
- Kérsz egy sört? - Láttad a pápát a tévében?
Csak fél szemmel, nem figyeltem.
Erről jut eszembe! Hány lengyel tud becsavarni egy villanykörtét?
Nem tudom. Egy?
Nem. Három.
Várj, elrontottam! Miért csak három lengyel tud becsavarni egy körtét?
- Nem tudom, Glen. - Mert olyan hülyék!
Mi van? Nem tetszik, vagy mi? Nem esett le?
- Mi tagadás, nem. - Na látod, apám!
Ezt hívják hazamenős viccnek.
- Mért? - Mert hazafelé esik csak le.
De én már itthon vagyok.
Bepisiltél! Bepisiltél!
McDunnough bácsi összepisilte magát!
Apropó! Hogy lett meg ez a gyerek ilyen hamar?
Mi is adoptálni akartunk, mert valami difi volt az ondómmal.
De egy fehér csecsemőre öt évig kell várni.
Ha egy fehér csecsemőre öt évet kell várni, mi van meg azonnal?
Azt mondták, két koreai, meg egy néger, kizáródott szívvel.
- Őrült egy világ! - Jegyeket kéne árulni hozzá.
Ja, én vennék is!
Az a Buford nagy ravasz! Nagybetűkkel már tud írni. Ezt nézd!
Figyelj, Buford!
Ott tartottunk, hogy lett a gyerek.
Tudod, ez is olyan, hogy az ember kit ismer.
Meg kinél van protekciója.
Ed barátnője egy ügynökségnél dolgozik.
Esetleg nekünk is segíthetne, mert, hogy van ez a difim.
Tényleg, hogy fogjátok hívni?
Ed. Ed Junior.
- Nem azt mondtad, hogy fiú? - Ed, mint Edward. Tetszik nekünk.
Egész jó név. Nekem nem hiányzik még egy gyerek,
de Dot szerint ezek már túl nagy laklik.
Erről jut eszembe...
Meg ne vágd magad, Mordecai!
Aztán ott a diftéria-tetanusz, röviden dif-tet.
Ezt mihamarabb meg kell kapnia, különben jön a szájzár meg minden.
Aztán a rubeóla, bárányhimlő és kanyaró elleni oltás.
És ha ez is olyan, mint a miénk, előbb te oltasd be magad, különben nem tűri.
- Ki a gyerekorvosotok? - Még nem kerestünk. Vagy te igen?
- Nem, még nem. - Jesszus! Azonnal szereznetek kell egyet!
- Mi van, ha a kicsi megbetegszik? - És ha nem, az oltás akkor is kell.
Hallod, be kell oltatnunk!
- Van már bankszámlája? - Van már? Mert az is fontos.
- Az minek, Dot? - Sokba lesz a fogszabályozás meg az egyetem.
Jóddal megúszhatjátok a fogszabályozást, de az egyetem sehogy sem.
Riley! Vedd le a pelenkát a fejedről, és tedd vissza a húgodra!
De az életbiztosítást már megkötötték, ugye?
Kötöttünk mi olyat, drágám?
Kösd meg, Hi!
- Ednek most sok a dolga ezzel a kisangyallal. - Megkötöm.
Mert mihez kezd Ed, ha téged egy teherautó beleaprít az aszfaltba?
Tényleg, mi van, ha elgázolnak?
Vagy ha elrepít egy tornádó?
Jut eszembe! Azt ismered, hogy a lengyel bemegy a presszóba?
Bemegy a presszóba, kezében egy nagy rakás szar,
és azt mondja: "Nézzék, majdnem beleléptem!"
- Aha, nagy humor. - De még mekkora! Mi bajod van neked?
Nem tudom. Talán...
csak az asszony, a gyerek, a családi élet, meg...
Te elégedett vagy, Glen?
Néha nem érzed, hogy... fuldokolsz?
Mintha valami súly nehezedne rád?
Ismerem az érzést.
Mondtam is Dotnak, hogy fogyhatna, de mintha a falnak beszélnék.
Na jó, viccen kívül. Hirtelen rád szakadt ez a sok felelősség.
Megnősültél, gyereked lett, megállapodott az egész életed.
- csak hol az izgalom? - Látod, azt hiszem ez az.
Ez egy betegség, de könnyen gyógyítható.
Tényleg?
Dr. Glen mindjárt megmondja, hogyan.
- És hogyan? - Kicsit lezserebb is lehetnél.
Mondjuk, megkérdezem, hogy mi a véleményed Dotról.
Hát, nagy mázlid van vele.
Első blikkre nem mondanád, de egy pióca.
- Pióca? - Kiszívja minden csepp véredet.
- De ez hogy jön a...? - Várj, hadd mondjam végig!
Szóval, az van Dottal...
Tudom, mert ő mondta. Azt mondta...
Szó szerint: csíp téged.
Tényleg?
Tényleg, szó szerint. Én meg ugyanezt mondom Edről.
- Mire akarsz kilyukadni, Glen? - Mi az, hogy mire?
Hát a szexre! Mi az, nálad nem esett le?
Nem a szerelemre ám! Mi Dottal a változatosságot szeretjük.
Például a csereberélést
Azt, amit manapság "nyitott házasságnak" hívnak...
Hozzá ne érj a mocskos kezeddel a feleségemhez!
Én csak segíteni akartam! Te vadbarom!
- Te közveszélyes őrült! - Hozzá ne érj a mocskos kezeddel!
Nem vagy épeszű! Szánalmas barom!
Összejövünk jobb emberekkel, erre betöröd az orrát. Rossz húzás volt.
- A srácai majd' eldobták magukat. - Mert még gyerekek.
De te felnőtt vagy, felelős a tetteidért! Mi ütött beléd?
- Ő provokált. - Mivel?
- Nem érdekes. - De Hi, mégiscsak a főnököd!
Ha akar, kirúgathat.
- Gondolom ki is fog. - És akkor velünk mi lesz?
Mi lesz, ha a családfenntartó munka nélkül marad?
- Megmarad férjnek és apának. - Ez nem válasz.
- Drágám, ez az egyetlen válasz. - Ez nem válasz.
Megmarad férjnek és apának.
Nathannak kéne pelenka.
Rohanok vissza.
Maradjatok becsatolva!
SELYEMHARISNYA
Ébresztő, öcsi!
Lesz ez a pelenka, meg a kassza tartalma.
"Nem eszel te a kunkori farkincámból!" - mondta a kismalac.
Idenézz, itt van! Látod?
"Akkor..."
"Akkor irgum-burgum, földig rombolom a házikótokat."
Az esztelen marhája.
Az esztelen marhája!
- Az isten a hülye fejedet! - Igyekezz, az asszony kezd izgulni!
Hülye szemét állat!
Mi lesz már?!
Drágám?
Az esztelen marhája!
Kapaszkodj, Nathan! Felszedjük a papát.
Öcsi, harisnya van a fejeden.
Csak taposs a gázba, jó?
Itt az asszony.
Drágám! Vigyázz a kicsire!
Kapaszkodj, Nathan! Anyunak meg kell fordulnia.
Megállhatok már?
Kösz.
Magánterületre hatolt be.
Jöjjön ki az utcára, és adja meg magát!
Az esztelen marhája!
Kösz, drágám, de ezt igazán nem lett volna szabad!
Te esztelen marha! Mi van, ha engem is elkapnak a kicsivel?
- Balra, drágám. - Bűnrészesség fegyveres rablásban.
- Nem, ha a fegyver nincs megtöltve. - Milyen élet ez egy gyereknek?
- Inkább mutatnál példát neki! - Mint üzletember?
Nem vagyok épp az az öltönyös-nyakkendős típus. Itt jobbra.
- Gyerekünk van, minden megváltozott! - Nathan elfogad annak, ami vagyok.
És te is elfogadhatnál, én ugyanis elfogadlak téged annak, ami vagy.
- Pedig neked is vannak hibáid. - Tudom, de akkor is...
Az én őseim a vadnyugat meghódítói...
Itt van, itt balra. Szóval, ilyenek voltak.
Én nem fogok így élni, Hi. Ez nem családi élet.
Hát, olyan amilyen.
Maguk reggel eltűnnek! Semmi bajom magukkal, de magukat körözik,
és úgy veszem észre, károsan befolyásolják a családomat.
Ugyan, csókolom...
Mi nem akarunk befolyásolni senkit.
És ha véletlen mégis, akkor bocs.
Reggel elmegyek beoltatni a kicsit, mire visszajövök, tűnjenek el!
Mi kell neki, dif-tet?
Ne haragudjatok, fiúk, de Ed már ilyen.
Ha valamit a fejébe vesz...
Ugyan, nem kell ezért mentegetőznöd!
Láttuk mi egyből, mi itt a szitu.
Ja. Látszott, hogy az asszonyka nem rajong értünk.
Hi, ne haragudj, hogy ilyet mondok,
- de úgy érzem, ez nem jött össze. - Ed nagyon kedves is tud lenni.
És van egy olyan ronda gyanúm is,
hogy ennek az összezördülésnek az okai anyagiak.
Most mit mondjak? Ma elvesztettem az állásomat.
Hi, fiatal vagy, egészséges. Minek neked állás?
Azzal, hogy az állásodat elvesztetted, nincs veszve semmi.
Ismerhetsz minket, mi sehova se megyünk csak úgy, habókra.
És itt vagyunk, a te kis otthonodban.
- Hogy téged is bevegyünk a buliba. - Egy bankról van szó.
Menjetek már!
Tudom, te szupermarketekre szakosodtál, de azért gondolkodj!
Nem csak szupermarketekből áll a világ!
Tudod, mit mondott Schwartz doki, hogy milyen fontos az ambíció!
Este néztük a híradót, mutatták, hogy megcsapták az egyik Arizona-bébit.
- A hétszentségit! - Látod, ebben már van fantázia!
Te meg csak ülsz a fenekeden, papucsférj vagy... Félre ne érts, Hi,
a feleséged rendes nő, de az a fajta, akinek egy szürke egér kell.
- Nem tudom, milyen jogon szólsz... - Ne kapd fel a vizet! Ezt nézd meg!
Ez a mi kis Eldorádónk.
Hivatalos nevén a La Grange-i Mezőgazdasági Bank.
Tahóbanknak látszik, és az igazat megvallva, az is,
de minden negyedév utolsó péntekén zsírosabb, mint egy vágósertés.
- És holnap utolsó péntek. - Ilyenkor jön az összes tahó,
hogy beváltsa a farmtámogatási csekkjét.
- Tutibiztos az info, Hi. - A sitten szereztük,
egy Spivey nevű hapsitól, aki azelőtt mezőgazdasági államtitkár volt.
Bent meg rástartolt az egyik smasszerre.
Mi általában messze elkerüljük az ilyeneket,
de jó pontot akart szerezni nálunk, hát hagytuk.
Fiúk, ez nem megy.
Ne már! Kell nekünk valaki, aki sakkban tudja tartani a tahókat,
amíg mi bemegyünk és kirámoljuk a bankot.
Fogd már fel, Hi! Ha ez bejön, miénk az egész délnyugati terület
összes ilyen tahóbankja, míg nyugdíjba nem megyünk. Vagy el nem kapnak.
Akár így, akár úgy, az életünk meg van oldva.
Fiúk, rendes tőletek, de...
Ez azt jelenti, hogy menjek, hagyjam el Edet.
Ami piszok ronda húzás lenne, lássátok be!
Azt mondod? Használd az eszedet!
Azzal, hogy ülsz itthon, nem segítesz neki.
És megtagadod a saját természetedet.
Imádott Edwinám!
Míg ti Nathannel mélyen alszotok, az én szívem szorongással teli.
Remélem, mindketten megértitek, és megbocsátjátok elhatározásomat.
Mire ezt olvasod, én már messze járok.
Belőlem soha nem lesz olyan ember, amilyennek te akarsz.
Olyan férj és olyan apa, amilyet te meg Nathan érdemeltek.
Talán a neveltetésem miatt.
Vagy talán mert már a génjeim is defektesek voltak.
Nem tudom.
APA 25000 DOLLÁR JUTALMAT AD
De amik ma történtek, a napnál világosabban bizonyítják,
én nem vagyok olyan erős jellem, hogy családfő lehessek,
ahogy egy felelősségteljes férfitól elvárható.
Szégyellem is magam.
Mindig szeretni foglak. Szívből, igazán.
De félek, ha itt maradok, csak bajt hozok rád
és Nathanre Juniorra.
Már érzem, hogy gyűlnek a viharfelhők.
Remélem, ha elmegyek,
magammal viszem őket.
Nem tudok megülni egy helyben.
Jobb, ha elmegyek. Küldök neked pénzt, és elátkozhatod a nevemet.
Szerető férjed...
Herbert.
NATÚR ARIZONA
Arizona úr, egyszerűen berontott. Idehívjam a Duane-t?
Ne, emiatt ne ébressze fel a rendészt!
Majd én elintézem.
- Légy van. - Ki van zárva.
Itt légkondicionálás van, az ablakok nem nyithatók.
- Ki a fene maga? - Smalls. Leonard Smalls.
A barátaimnak Lenny. De nincsenek barátaim.
Na ne mondja, a végén még elbőgöm magam!
Nézze, Leonard, ha bútort akar venni, a teljes választék ki van rakva.
Én nem vevő vagyok. Embervadász.
Persze, néha csecsemőkre is vadászom.
Úgy hallom, maga is elvesztett egyet.
- Mit tud róla? - Az az én dolgom.
Nyomkövető vagyok, van aki szerint vadászkopó.
De ha egy bűnöző dobbant a sittről és felszívódik, engem hívnak.
Nézze...
A kisfiamat már keresi a rendőrség, az FBI, a hadsereg és önkéntesek.
- De ha tud valami olyat... - A zsaruk nem találják meg.
A zsaruk még a saját seggüket se találják meg.
Ha nehézfiút keres, fogadjon nehézfiút!
Ha csak egy hülye csórót, akkor jók a zsaruk.
Smalls, először is, vegye le a patáját az asztalomról!
Másodszor, tudhatja, hogy a fiam megtalálója 25 ezer dollárt kap.
Ha megtalálta, felveheti.
Ha meg nem, nincs semmi tárgyalnivalónk.
De van. A méltányos ár.
Amit nem maga szab meg, hanem a piaci árfolyam.
A piac törvénye.
Mert vannak emberek, ismerem is őket, akik jóval többet megadnának
egy egészséges csecsemőért.
- Mit akar? - Helyretenni az agyát.
Kiskoromban értem is 30 ezer dollárt fizettek a feketepiacon.
Még 1954-ben.
Szóval, 50 ezerért a nyomába eredek,
és megtalálom.
Azokat meg, akik elvitték... kilapítom.
Ingyen és bérmentve.
- És ha nem fizetek? - Előkerítem akkor is.
Ha maga nem fizet, fizet a piac.
Tudja, mit gondolok?
Hogy maga gonosz ember.
Hogy most csak zsarolni próbál. És a tetejébe átverni.
Szerintem maga rabolta el a fiamat, de ha azt hiszi,
csak úgy átverhet, nagyon téved.
Mert én most azonnal hívom a rendőrséget...
Ébresztő, Hi! Új nap és új élet kezdődik!
Nem valami parádésan. Az asszony mindjárt megjön.
- Hol a gyerek? - A bölcsőben alszik.
Alszik, mint a tej. Vele nem lesz baj.
- Vársz valakit? - Nem.
Ti most ne gyertek elő.
- Szevasz, Glen. - Nem megyek be.
Jobb a három lépés távolság.
- Nem is hívtalak be. - Ne is hívj!
- Először is: ki vagy rúgva. Végérvényesen. - Erre számítottam.
De nem ezért jöttem ide. Nem ám!
Nyakig benne vagy a szarban, apám!
- Ha lejjebb kapcsolnád magad... - Csak nem be akarsz segíteni?
Van ott bent nálatok egy gyerek. Én meg tudom, mi az igazi neve!
- Volna szíves nem ordítani? - Ordítok, ha úgy tartja kedvem!
A neve nem Hi Junior vagy Ed Junior, de a Junior stimmel. Nathan Junior!
Közelebb ne merj jönni, McDunnough!
Persze, fene nagy fiú vagy, ha van mivel leütni az embert!
- Nem vagyok nagyfiú. - De nem ám!
És most az én markomban vagy.
Én vagyok a megtestesült rémálmod. Feldobtalak volna a jutalomért,
de Dot odavan a gyerekekért. Úgyhogy ezt a gyereket mostantól
Glen Juniornak fogják hívni!
Kapsz egy napot, hogy beadd Ednek!
Dot holnap ilyenkor jön érte.
Vagy ez, vagy mész a sittre.
Erről jut eszembe!
Napokon belül kapsz egy orvosi számlát. Ajánlom, hogy fizesd ki!
- Ti meg mit csináltok? - Okosakat tudsz kérdezni.
Ne nehezítsd a dolgunkat, Hi!
Uramatyám!
Helyes!
Tudom, aggódsz, de visszaszerezzük. Ez nem is lehet kétséges.
Ez úgy igaz, ahogy most itt állok. És mondjak még valamit?
Mostantól megjavulok, ez hétszentség. Ez is úgy igaz, ahogy itt állok.
Igazad volt. A vak is láthatta.
Nem félj, nem bántják! Ők csak a pénzre hajtanak.
De már semmi közöm hozzájuk, megváltoztam. Igazad volt.
Nekem most családom van, és én vagyok a felelős érte.
Gyerünk, drágám! Keressük meg Nathan Juniort!
Imádok vezetni.
- Azt ne hidd, hogy újat mondtál! - Nem hiszem.
Csak nehogy az legyen, hogy nem jön be se a váltságdíj, se a bank,
és a végén két szék közt a földre esünk.
Gale...
Juniornak volt egy balesete.
- Milyen balesete? - Hát, az a szokásos.
- Hogyhogy? Nem látszik rajta. - Látszani tényleg nem látszik,
csak a kicsi kiment menet közben.
Nem baj, ez természetes.
- Gale? - Most meg mi van, öcsi?
Rám mosolygott.
A srác rám mosolygott.
Na, gyere, te kis csöppség!
- Nem tudja, hogy kell ráadni? - Ráfekteti és elöl fölhajtogatja.
Ennyit magamtól is tudok, öregfiú! De nem kell hozzá valami tű?
Nem, semmi. Tépőzáras. Amúgy van használati utasítás a csomagolásán.
Lufi! Ebben ugye mindenféle forma van?
Nem, mind csak sima, gömbölyű.
Nem baj, jó lesz.
Számolunk.
De előbb feküdjön le a pult mögé, öregfiú!
Igen, kérem.
Most pedig számoljon el... 825-ig!
- Aztán meg vissza, nulláig. - Értettem.
Öt perc múlva visszajövök, és megnézem, hogy nem csal-e.
- Nyomás! - Állati jópofa kis kölyök.
- És könnyen barátkozik. - Nem tudom, meddig tud számolni.
Hat Mississippi, hét Mississippi,
nyolc Mississippi, kilenc Mississippi...
Hoztam babaeledelt, babakenőcsöt,
olyan tépőzáras pelenkát, és magamnak egy csomag lufit.
- Nyuszi- meg kacsaformájút? - Nem, mind gömbölyű.
Te, hol van Junior?
- Hogyhogy? Nem te ültetted be? - Nem, azt hittem...
Hol hagyhattuk?
801 Mississippi, 800 Mississippi...
Junior!
791... A fenébe!
790 Mississippi...
- 787 Mississippi... - Kicsikém! Édes kicsikém!
Drága, egyetlen kicsikém!
Ígérd meg, hogy mindig vigyázni fogunk rá!
- Hogy többé nem veszítjük el! - Soha többé, Evelle.
Ő most már a mi kis Gale Juniorunk.
Ed...
Tisztában vagyok vele, hogy rólam most nem vagy nagy véleménnyel.
De szeretnék mondani valamit,
- amitől jobban éreznéd magad. - Nem akarom jobban érezni magam.
- Drágám... - Már nem érdekel, velem mi van.
Az se érdekel, velünk mi van.
- Csak Nathan Juniort akarom, épségben. - Tudom.
Ha nem szerezzük vissza épségben, élni sem akarok tovább.
De ha vissza is szerezzük épségben, veled akkor sem akarok élni.
Azt hiszem, még mindig szeretlek.
Sőt, biztosan tudom.
Még csak nem is hibáztatlak.
Az egész őrültség volt, és én találtam ki.
- Azért én is jócskán felelős... - Hadd fejezzem be!
Amióta azok elvitték a kis Nathant, elgondolkoztam, és szégyellem magam.
Igaz, hogy Florence Arizonának ennyi gyerek sok is lehet,
én rendőrtisztként felesküdtem az Egyesült Államok alkotmányára...
- Drágám, te már rég leszereltél... - Ez most mellékes, Hi.
Semmivel jobban nem érdemeljük meg a kicsit, mint azok a börtöntöltelékek.
- Önző és felelőtlen vagyok, mint te... - Annyira azért nem.
Ha én is olyan vagyok mint te, mit segíthetünk egymásnak?
Egyik 19, a másik egy híján húsz.
FING
- Itt volnánk. - Ja.
Na, lássunk neki!
- És mi lesz addig Gale Juniorral? - Hát itt hagyjuk!
Észnél légy már! Mi van, ha bemegyünk és kinyuvasztanak?
Órákig tarthat, amíg rátalálnak.
Bankrablás, tahók, senki ne mozduljon!
Mondom, senki se mozduljon! Lehasalni a földre!
Most akkor mi legyen, jóember?
Ne mozduljak, vagy hasaljak a földre?
Mármint, ha nem mozdulok, akkor, ugye, hogy hasalok le?
Ha meg lehasalok, az bizony mozgás, szóval...
- Pofa be! - Azt is lehet.
- Mindenki hasaljon le! - A "Ne mozdulj!" nem érvényes.
- De csak míg le nem hasalnak. - Ugye mindenki hallotta?
Na pakold ezt meg, haver! Most pedig...
Az istenit! Hol vannak a pénztárosok?
Itt hasalunk, uram.
Lehasaltak, ahogy parancsoltad, Gale.
Mondtam, hogy ki ne mondd a nevem!
Hogy verjem már bele abba a hülye fejedbe?!
Az álnevedet se szabad?
Ja, azt igen. Az álnevemet.
Hallották? Ezek csak álnevek.
Na jó, emberek. Most szépen kiraboljuk a bankot.
Na, mi lesz, gyerünk már!
Azt ugye tudják, bankrabláskor mi a rend?
Ott az a piros sapkás tahó, az lesz a vigyázó.
Hát, ha nagyon muszáj.
Hason fekve maradnak még kerek tíz percig.
Lehet, hogy közben visszajövünk ellenőrizni.
És ha valakit két lábon találunk, egy golyóval fektetjük le.
Az előbbi cirkusz kiborított. Sokkal simábban is ment volna.
Oda se neki, Gale! Sikerült. Ezt szépen elosztjuk háromfelé.
Az istenit, tudod, hogy senki se maradhat hátra!
- Hol a kicsi? - Hol a kicsi?
A jóistenedet, nincs elég bajunk?
Nem tudom. Ha a kocsi tetején nincs, akkor a banknál maradhatott.
Tessék várni, csókolom, én is odavagyok a piciért!
- Várj, Hi! - Rettenetesen izgulok!
- Állj meg! - Hi!
- Várjatok! - Vigyél minket is!
- Hadd menjünk mi is! - Állj meg!
A miénk is a kicsi!
- Ez meg mi? - Te is látod?
Ide a gyereket!
Azt mondtam, ide vele!
A gyerekemet akarom, te pokolfajzat!
Csak tessék szépen lehasalni!
- Rohanj, ahogy csak bírsz! - És te?
Csak rohanj!
Én nem akartam. Én nem...
Én nem akartam.
Mi a fenét keresnek itt?
Menjenek onnan!
- Gyerünk! - Várjanak! Még nem végeztem.
Mi az, hogy éjszaka, titokban bemásznak?
- Smalls emberei? - Hogy kié?
Leonard Smalls. Olyan nagydarab. Harleyval jár.
Olyan, mint egy rocksztár.
Nem, kérem. Tőle mentettük meg.
- De ez hosszú. - Azért csak mondja el!
Nézze, ha jutalmat tűznek ki, nem nagyon szoktak kérdezősködni.
- Tényleg? - Igen.
Hát...
Jól van, fiú.
Te is megéred ám a pénzedet!
25 ezer dollár, ugye?
Vagy ha bútorra van szükségük, le is vásárolhatják nálam.
Tulajdonképpen az adó miatt jobb is lenne.
Nem kell nekünk semmi jutalom. Nem azért hoztuk vissza.
Mit akar? Megegyezünk!
Megengedi, hogy nézzem még egy kicsit?
Csak nyugodtan, amíg jólesik.
De...
Azt megtudhatnám, pontosan hogy...?
Maguk vitték el, ugye?
Mégsem az a motoros.
Én vittem el. A feleségemnek semmi köze hozzá.
- Én másztam be az ablakon és... - Együtt csináltuk.
Nem akartunk rosszat neki. Én csak anya akartam lenni.
Nem pénzért vagy ilyenért.
Gondoltuk, maguknak több gyerekük is van a kelleténél...
De a bűncselekményt én követtem el, szóval, ha a rendőrséget akarja...
Menjen már! Eszem ágában sincs hívni őket. Nincs semmi baj.
- Köszönöm szépen. - Ne köszönje!
Csak magyarázza meg, miért tette!
Nekünk...
nem lehet saját gyerekünk.
Hát, nézzék...
Ha eddig nem sikerült, próbálkozzanak tovább,
és reménykedjenek az orvostudományban. Mint Florence meg én.
Meg is lett az eredménye.
De ha nem is sikerül, akkor is ott vannak egymásnak.
Uram, ez mind nagyon szép, csak...
Mi az asszonnyal épp most vagyunk szétmenőben.
Mert szerinte mindketten önzők és felelőtlenek vagyunk,
úgyhogy nem teszünk jó egymásnak.
Nézze, asszonyom, én nem vagyok egy bölcs, de van emberismeretem.
Visszahozták a fiamat, úgyhogy valami jó csak van magukban.
Ha belegondolok, hogy Florence elhagyna...
Én őt... nagyon szeretem.
Ahol bejöttek ki is mehetnek.
És mielőtt olyan bolondságot csinálnak, hogy elválnak,
azt javaslom, aludjanak rá!
Legalább egyet.
Aznap éjjel megint álmodtam valamit.
Álmomban, olyan könnyű voltam, mint az éter,
és kísértetként lebegve bejártam a jövőt.
Álmomba betolakodott egy sor olyan alak, aki az életembe is.
Azt álmodtam, Gale és Evelle önként visszatért a dutyiba. Rendjén is lenne.
Nem akarom adni itt a nagyokost, meg tényleg belevaló srácok,
csak talán még nem értek meg a kinti világra.
Aztán álmodtam tovább, a távolabbi jövőbe.
Karácsony Arizonáéknál. Nathan Junior épp azt az ajándékot bontotta,
amit egy házaspártól kapott. De a nevüket nem árulták el.
Pár évvel később láttam Glent.
Ott győzködte a zsarukat, hogy bevegyék a sztoriját rólam meg Edről.
Lehet, hogy épp rosszkor sütött el egy lengyel viccet.
Nem tudom.
És még mindig álmodtam tovább,
távolabb a jövőbe, mint eddig bármikor.
Elnéztem, Nathan Junior milyen szépen halad,
büszke voltam a sikereire, mintha a saját fiunk lett volna.
Kíváncsi lettem volna, eszébe jutunk-e néha.
Reméltem, mi is gazdagítottuk valamivel az élményeit,
még ha maga sem tudja pontosan, mivel.
De még mindig nem álmodtam semmit magamról és Edről,
csak a legvégén.
És csak egész ködösen.
Mert ez már sok-sok évnyire volt.
Láttam egy idős házaspárt, akikhez látogatóba jönnek a gyerekeik.
Hozzák az összes unokát is.
A két öreggel nem volt semmi baj. És a gyerekekkel, az unokákkal sem.
Apuka...
Nem is tudom.
Mondja meg, aki tudja.
Mi volt ez? Álom?
Vagy csak ábránd?
Megint csak menekültem a valóságból, amire hajlamos vagyok?
Pedig mi Eddel tudunk rendesek is lenni.
És az egész valóságosnak látszott.
Mintha mi ülnénk ott.
És a ház is...
mintha a miénk lett volna.
Ha nem Arizonában, akkor is valahol nem túl messze,
ahol minden szülő erős, okos és megértő,
és minden gyerek szeretetben, boldogan él.
Nem tudom.
Talán Utah volt.